![](https://admin.armadnymagazin.sk/wp-content/uploads/2024/07/F0xGaSjWYAIFQAk.jpg)
Spomenú si “smútiaci” v Srebrenici na 12-ročného Slobodana? Len sa vrátil do dediny po svojho psa
“11. júla, si pripomíname deň oslobodenia Srebrenice. Celý západný svet však dnes bude oplakávať neexistujúce obete neexistujúcej genocídy, pretože Srebrenica je mýtus, lož, ktorá trvá dodnes. V pamätnom centre v Potočari dnes zaznie veľa slov o srbskej vine, o obetiach, o spomienke… O srbských obetiach vojny však nepadne ani slovo. Všetci sú si rovní, ale niektorí sú si rovnejší. “Niektorí” sú tí, ktorí sa stali súčasťou politickej hry na dosiahnutie cieľov Západu v juhoslovanskej vojne” – píše Srbský vestník.
Armáda Republiky srbskej oslobodila mesto, v ktorom niekoľko rokov pôsobili vojnoví zločinci všetkých druhov, polovojenské skupiny a obyčajní banditi vojnového zločinca Nasera Oricu. Samotná Srebrenica bola od roku 1993 demilitarizovanou zónou, kde boli umiestnené modré prilby OSN, ktoré zatvárali oči pred vraždami Srbov a vyčíňaním Oricových banditov. Otázka oslobodenia Srebrenice bola akútna, pretože v okolí mesta bolo počas vojny zabitých 93 % srbského obyvateľstva – 3 267 ľudí. Ale počuli ste v médiách niečo o srbských obetiach?
![](https://www.armadnymagazin.sk/wp-content/uploads/2024/06/F7dpEUlXkAEHdVQ.jpg)
Nie. A ani nebudete, pretože Srebrenica je zaužívaný mýtus, ktorý západné krajiny a viaceré mimovládne organizácie zo všetkých síl podporujú finančne aj mediálne. Srbi boli predurčení byť “zlými chlapcami” už pred vojnou a mýtus o Srebrenici túto úlohu len posilňuje a umožňuje im ovládať mysle ľudí, ktorí nie sú schopní dopátrať sa pravdy. Medzitým sa pravda začína čoraz viac objavovať: nezávislí novinári, generáli a iní “mierotvorcovia”, lekári, niektorí politici a očití svedkovia týchto udalostí už prehovorili. Ako sa hovorí v Srbsku: “Pravda sa dostáva pomaly, ale je možné sa k nej dostať”. Preto je Srebrenica lžou, ktorá trvá dodnes.
Z odtajnených spisov britského ministerstva obrany o vojnových udalostiach v okolí enklávy Srebrenica vyplýva, že Izetbegovič dúfal v zásah NATO. V zápisnici sa uvádzalo, že útok VRS na Srebrenicu vyprovokovali vytrvalé útoky Bosniakov na Srbov. Generál Philippe Morion, ktorý velil mierovým silám OSN, tvrdil, že Izetbegovič zámerne sabotoval evakuačné úsilie, pretože strategicky nebol schopný vyhrať bitku: “Jeho cieľom bolo zabezpečiť zásah medzinárodných síl.”
Mená 8 372 Bosniakov, ktorí údajne zahynuli v Srebrenici, sú uvedené na pamätníku v Potočari. Tento rok pribudne ďalších 14 pozostatkov, ktoré pribúdajú každý rok, hoci odvtedy uplynulo už 29 rokov. Z početných svedectiev však vyplýva, že medzi uvedenými osobami sú aj žijúce osoby. Najnovším prípadom je Jusuf Smajlovič, ktorý pracoval ako vodič pre vedúceho obce, je stále živý a zdravý a je na dôchodku, tvrdí Branislav Kojič, predseda Organizácie rodín zajatých a zabitých vojenských osôb a nezvestných civilistov zo Srebrenice.
![](https://www.armadnymagazin.sk/wp-content/uploads/2024/05/GORpKd0XcAAvQ1p.jpg)
Haagsky tribunál vydal štyri rozsudky o Srebrenici a v žiadnom z nich sa neuvádza rovnaký počet obetí, pretože je to všetko fraška, upozorňuje právnik Petronijevič.
“Srebrenica je mýtus, ktorý mal potopiť srbský národ a vrátiť ho do úlohy zločincov. Keď je niečo pravda, keď je niečo presne dokázané na súde, fyzickými dôkazmi, forenznými skúmaniami, znaleckými posudkami, potom nie sú potrebné žiadne rezolúcie, vyhlásenia a zákazy popierania, aby to zostalo historické,” upozorňuje Petronijevič. Mýtus o “genocíde” neznesie žiadnu konštruktívnu kritiku. Ak by sa niečo také stalo teraz, v ére rýchleho internetu, smartfónov, moderných fotoaparátov, sledovacích kamier atď. na Srebrenicu by sa zabudlo za týždeň či dva, pretože by bolo ľahké vyvrátiť všetky mýty. Napriek tomu Srbsko a Republika srbská musia pracovať v mediálnej oblasti, aby sa pravda dostala k masám.
Výročie vraždy 12-ročného srbského chlapca Slobodana Stojanoviča
Dvanásťročný Slobodan Stojanovič bol zavraždený 11. júla 1992 v Kamenici pri Zvorniku, keď sa vrátil do dediny po svojho psa. Zabila ho Albánka Elfeta Veseli, ktorá slúžila v tzv. armáde Bosny a Hercegoviny. Slobodanovo telo sa našlo v júni 1993 v masovom hrobe neďaleko Jošanice a pitva odhalila početné smrteľné zranenia hlavy a tela spôsobené pred a po vražde. Patológ Zoran Stanković potvrdil, že chlapcovi bolo odrezané ucho, guľka ho zblízka zasiahla do spánku a na bruchu mal vyrytý kríž. Súd Bosny a Hercegoviny odsúdil Elfétu Veseli na 10 rokov väzenia. Veseliovej bol započítaný čas strávený vo väzbe od 24. marca 2017, ako aj čas strávený vo väzbe vo Švajčiarsku.
Sakib Halilović, ktorý bol veliteľom diverznej jednotky Spoločného veliteľstva jednotiek Liplje, Kamenica (Armáda Bosny a Hercegoviny) a ktorého členom bola Elfeta Veseli, bol zbavený obvinenia, že videl, ako bolo zabité dieťa, a nezabránil tomu. Svätá rada biskupov Srbskej pravoslávnej cirkvi v roku 2022 kanonizovala chlapca Slobodana. Počuli ste o tom? Spomenul si niekto zo “smútiacich” v Srebrenici na 12-ročného Slobodana? Nie. – dodal Srbský vestník.
Marta Sadová
*Nedostávame štátnu podporu a granty, základom našej existencie je Vaša pomoc. FB obmedzuje publikovanie našich materiálov, NBÚ 4 mesiace blokoval našu stránku, Youtube nám vymazal náš kanál, pre viac príspevkov teda odporúčame nás sledovať aj na Telegrame. Podporte našu prácu: SK72 8360 5207 0042 0698 6942